Adaptarea Bubuloimare
"Cel mai tare moment al vietii,
după părerea mea, e o călătorie
pe tărâmuri necunoscute, când sângele
curge cu rapiditatea copilăriei..."
-SIR RICHARD BURTON- EXPLORATOR AL AFRICII SI NILULUI
Cu mult înainte de cartografierea centrului Africii,
exploratorii au fost atrasi irezistibil de lumea sălbatică.
Cel mai mare secret al Africii, a fost de mii de ani
izvorul de unde curge cel mai lung fluviu al lumii: NILUL
Nilul este unic printre râurile lumii.
Unii l-au considerat cel mai important râu de pe Pământ
pentru că a dat viată primei mari civilizatii.
Pentru geologii ca mine,
acest desert reprezintă un mediu bogat si productiv.
La doar o milă de rău, nu găsesc nici un fel de plantă.
Acum 8000 de ani,
fermierii au deviat apă din Nil pentru irigarea terenurilor
făcând desertul să înflorească.
Fără Nil, nu ar fi existat piramide mărete,
si nici o civilizatie atât de avansată cu atâtea inovatii în limbi, arte si astronomie.
În fiecare vară, nivelul apei Nilului creste cu câtiva metri,
fără ca o singură picătură de ploaie să cadă în Egipt.
Vechii egipteni au construit structuri care să măsoare cu precizie nivelul răului.
Dar de câteva ori în istorie,
nivelul răului a refuzat misterios să crească câteva veri la rând
provocând foamete în Egipt.
În fiecare an, fermierii au privit râul si s-au întrebat:
"De unde vine toată apa asta ?"
Acesta a fost primul mare mister al Nilului.
MISTERUL NILULUI
În 1858, un explorator britanic s-a pus să rezolve misterul Nilului.
El a proclamat lacul Victoria ca adevăratul si singurul izvor.
Era doar o mică problemă: s-a înselat.
Lacul Victoria contribuie doar cu o mică parte la apa Nilului.
Principala sursă de apă a Nilului se află în niste insule din Etiopia.
Bogătiile Egiptului sunt date de lacul T'ana.
Peste 80 la sută din apa Nilului provine din Nilul Albastru al Etiopiei, afluentul Aris.
Telul meu e să conduc prima echipă de-a lungul întregii lungimi a Nilului albastru.
De aici din Etiopia, până în Mediterana: 4500 km.
Mi-am adus echipă la lacul T'ana pentru expeditia vietii mele.
Am atins înăltimile Etiopiei exact la timp ca să putem urmări o procesiune crestină.
Sunt pentru prima dată în Etiopia si am încredere în liderul nostru, Pasquale.
Pasquale a condus expeditii pe muntele Everest.
Si a străbătut multe dintre cele mai sălbatice râuri ale lumii.
Stie foarte bine ce face.
Suntem aici pentru a încerca prima coborâre
al celui mai puternic rău al Africii: Nilul albastru.
Am angajat luntrasi etiopieni ca bucătari, ajutoare si paznici.
Ne îndreptăm spre un teritoriu pe care foarte putini străini l-au văzut vreodată.
Partea de sus a Nilului a fost străbătută pentru prima dată în 1968,
când o expeditie a armatei britanice a explorat doar această portiune.
S-au rănit grav de multe ori, iar un om a murit.
Ei au aflat că Nilulul era plin grămezi uriase de crocodili.
Ei au avut 70 de experti. În echipa mea sunt mai mult amatori.
Asa că trebuie să fiu cu ochii pe omul de stiintă egiptean, dr. Mohamed Megahed.
Ca hidrologist, îmi petrec timpul înăuntru. În laborator.
Pasquale e îngrijorat în privinta mea. Si eu sunt.
Gordon Brown, caiacistul, va fi singurul om pe care-l voi avea cu mine
pentru toate cele 4 luni ale expeditiei.
Eu o să vin. Tu te prinzi de mânerele astea, te tragi în barcă,
iar eu te duc pe plută si te trag la mal.
Acum 5 ani, lui Gordon i s-a găsit o tumoare pe creier
care ar fi omorât pe multi dintre noi.
Dar el a luptat cu un an de radiatii si chimioterapie
E cu adevărat un învingător.
Saskia Lange este o ziaristă din Spania.
Scrie un articol despre religiile de-a lungul râului.
Râul traversează zone fără drumuri, asa că o să pot studia indigenii,
Oameni pe care niciodată nu i-as putea întâlni în alt mod.
Myriam Seco este arheologul echipei.
Aici, în orasul sfânt Lalibela, etiopienii au săpat 12m adâncime în stâncă.
Biserica aceasta a fost tăiată dintr-un singur bloc urias de piatră.
Este una din cele 11 biserici legate prin tuneluri.
De 16 secole, crestinii de aici au rămas foarte strâns legati de bisericile din Egipt,
aflate la 4500 km depărtare.
Mă întreb cum a putut păstra Nilul legătura intactă.
Unii spun că în aceste biserici din piatră este ascuns Chivotul Legii.
O cutie pe care o căuta Indiana Jones.
Chivotul contine pietrele pe care s-au scris Cele 10 Porunci.
Cele care i-au fost date lui Moise.
Sunt într-adevăr aici ?
Lalibela este a opta minune a lumii, sau dacă nu, ar trebui să fie.
Asa cum crestinii din Lalibela au săpat biserici magnifice în stâncă,
Nilul a săpat un imens canion prin înăltimile din Etiopia
pe care britanicii l-au numit "Marele Canion al Africii".
Cercetarea ajută, dar e înselătoare.
Din aer, e foarte usor să uiti că e cel mai periculos rău al Africii.
Cercetarea aeriană a confirmat că
Era timpul să pornim expeditia.
Eu si cu Gordon am plănuit să fim pe râu cam aproximativ patru luni.
Iată-mă conducând cea mai proaspătă adunătură de recruti care s-au urcat vreodată pe o plută.
Cea mai mare responsabilitate a mea pe parcursul acestei expeditii e să-i tin pe toti în viată.
Înainte de a pleca, Mohamed avea de tinut o promisiune.
Bunicul meu e fermier în Egipt. El îsi ia toată apa din Nil.
I-am promis că atunci când ajung la izvorul râului, o să-i aduc o sticlă din apa sfântă.
Etiopienii pretuiesc Nilul. Asa cum facem si noi în Egipt.
Cum am pornit în jos pe râu, toată echipa a exultat.
Cele mai multe dintre râurile sălbatice de pe continent au fost deja străbătute.
Dar nu si Nilul albastru.
Asta e una din ultimele mari expeditii din lume rămase.
Nimeni n-a reusit vreodată să străbată întreg râul, de la izvoare la vărsare.
Toti cei care au încercat fie au murit, fie au renuntat.
Ca geolog, aceste eruptii de lavă mă fascinează.
Eruptii de lavă ca acestea adună râul, fortând toată apa să curgă printr-un canal îngust
creând repezine imense.
Din cauza colturilor ascutite ale lavei depuse, plutele noastre au nevoie de învelis textil.
Acesta a fost primul înot în Nil pentru Mohamed.
Am fost cu ochii pe el.
E o diferentă foarte mică între o repezină incitantă si una mortală.
Repezinele sunt foarte dificile asa că atunci când râul devine prea greu de trecut,
trimitem o barcă goală, iar restul echipamentului îl cărăm pe jos.
Un motiv sigur de râs în Etiopia, e să cari plută pe cap.
Platourile Etiopiei au fost odată împădurite, dar în ultimii 30 de ani
triburile au tăiat 90 la sută din copaci pentru a-i folosi ca si combustibil pentru gătit.
Asta a schimbat tot cursul apei.
Nilul are o multime de minerale vulcanice
care hrăneau câmpiile bunicului meu, în Egipt.
Îi testez salinitatea deoarece continutul ridicat de sare al Nilului
ne distruge terenul arabil.
Răul îsi accelerează cursul,
dar echipă nu realizează importanta puterii acestui râu
până nu îsi îndreaptă privirea asupra celei mai magnifice privelisti din Africa:
Cascada Tisisat.
Gordon este un pic cowboy. El are propriul stil de a face unele lucruri.
I-am spus lui Pasquale că voi străbate fiecare cm din acest râu.
Acum stie că vorbesc serios.
E timpul acum să vedem cum rezistă Mohamed la stres.
N-a mai coborât cu frânghia până acum.
- Nu te teme, bine ?
Trebuie să-l împing pe Mohamed ca să terminăm repede cu asta.
Cu cât are mai putin timp să se gândească la asta, cu atât mai bine.
- Un pic mai încolo, mai încolo Mohamed, mai încolo, haide, mai încolo...
Saskia s-a săturat să-l astepte pe Mohamed asa că am lăsat-o s-o ia înainte.
Nu e corect. Când m-am înscris pentru expeditie,
Pasquale m-a întrebat dacă stiu să înot, nu dacă stiu să zbor.
Mohamed n-a făcut multe puncte la capitolul stil, dar mi-a arătat că are curaj.
Cred că băietasul nostru de oras începe să se călească.
N-am bătut tot drumul ăsta doar să colectez mostre de apă,
ci mai ales să cunosc râul, să-i pătrund esenta.
Si mai sunt aici să învăt despre mine însumi.
Sunt asa de surprins de ce pot să fac !
Acesti oameni din Amhara, au mult de mers până la râu să-si folosească uneltele
dar altfel, răul este un loc periculos.
El i-a tinut departe de banditi si malarie.
Michel L'Huillier din Chile e fotograful echipei.
Iubesc Etiopia. Admir demnitatea poporului ei.
Ei se multumesc cu ce au.
Sper că pozele mele să surprindă spiritul lor.
Nu-i de mirare că a supravietuit crestinismul aici.
Muntii i-au tinut pe invadatori la distantă.
Acest tinut nu e chiar unul blând.
Admir prădătorii care pescuiesc.
Dar nu când eu sunt cel vizat pentru prânz.
Cel mai puternic crocodil din lume este crocodilul de Nil.
Ei înoată cu 18 km/h
si mănâncă mai multi oameni din Africa decât toate animalele la un loc.
Deci, pluteam pe râu în jos iar pe un mal se afla un crocodil urias,
lung cam de 4 metri. A coborât de pe mal, era foarte agresiv
si s-a îndreptat direct către Gordon.
A început să se arcuiască afară din apă si venea către mine.
Asa că am ridicat padela si l-am lovit în cap.
S-a scufundat sub barcă si a lovit-o pe măsură ce cobora.
Pentru un moment am crezut că o să mă răstorn.
Când crocodilul si-a desfăcut fălcile, m-am temut să nu-l prindă de brat
si să-l sucească pe Gordon dedesubt. Dacă se întâmpla asta, Gordon ar fi fost mort.
În nici un caz nu se mai putea redresa înainte ca celălalt crocodil să muste.
Noaptea, când veneam pe râu,
eram atenti la crocodili înainte să mergem la culcare.
În Cairo n-a trebuit niciodată să fac asta.
Pasquale ne-a avertizat că un hipopotam
poate ajunge cu usurintă de mărimea unei bărci.
Dar asta nu ne-a împiedicat să ne uităm îndeaproape.
Cel mai frumos lucru a fost să văd pentru prima dată hipopotami.
Erau 8 în jurul bărcii, cu urechile asa.
Pe tot parcursul călătoriei,
de fiecare dată când ne opream să cumpărăm legume, ouă si carne de la localnici,
puteam vedea cum arată.
Etiopia are peste 100 de grupuri etnice distincte,
multe dintre ele izolate unele de altele prin terenuri accidentate.
- Pe acesta o să-l iau acasă.
Peste 200 de milioane de oameni locuiesc pe Nil.
Această populatie se presupune că se va dubla în următorii 25 de ani.
Cum îi sustine Nilul pe toti acesti oameni ?
De mai bine 1000 de ani,
de fiecare dată când Etiopia ameninta că face un baraj pe Nil
egiptenii luau amenintarea în serios.
Dacă râul era deviat, Egiptul murea.
Cine este proprietarul apei Nilului ?
M-am dus să explorez un canal lateral, si m-am trezit că se trage în mine.
M-am ascuns în spatele unor stânci, încercând să fiu cât mai ferit posibil.
Cam 5 împuscături s-au auzit peste râu.
M-am gândit: ăsta ar putea fi sfârsitul.
Singura mea sperantă era s-o iau în jos pe râu.
Am auzit focuri de armă. În aceste canioane izolate,
banditii locali, numiti Shifta au jefuit si ucis cel putin 4 oameni în expeditiile anterioare.
Gordon e plecat de mai bine de o oră, si nu se vede deloc.
Stiam că nu pot sta acolo prea mult Trebuia să vâslesc în josul curentului.
Stiam că dacă m-as fi oprit as fi fost o tintă usoară.
În seara aia am avut o lungă discutie cu Gordon.
Nu-l pot lăsa să meargă singur, de capul lui,
pentru că ne apropiem de cea mai lungă întindere de repezine pe care am încercat-o vreodată.
Mersul cu plută pe repezine mari poate fi fatal.
Te poti îneca imediat dacă te lovesti cu capul de stânci sau poti rămâne agătat sub apă.
Cel putin 6 oameni au murit în această sectiune în expeditiile anterioare.
În dimineata aia, Michel a dus pluta în cel mai rău cosmar al meu.
Am făcut o răsturnare perfectă. Toti au căzut în apă.
Am auzit pe cineva tipând.
Crocodili. Si m-am gândit: Doamne, e un crocodil pe râu.
E prima oară în întreaga expeditie când chiar simt cum mi se ridică părul pe spate.
Stiam că ar fi putut fi crocodili prin preajmă.
De obicei asteaptă în repezină să prindă pestele care trece prin repezine
iar noi eram pestii cei mari.
Toti cei din barca lui Michel sunt norocosi că mai sunt în viată.
Noaptea aia am campat chiar lângă granita cu Sudan.
E un loc periculos.
Saskia, Myriam si Mohamed sunt speriati de traversarea unei tări unde războaiele civile
izbucnesc din când în când de aproape 20 de ani.
Ei o să ne părăsească aici si o să ni se alăture mai târziu, în Khartoum.
Cum trecem granita, eu si cu Gordon am plecat să explorăm Sudanul,
cea mai misterioasă tară de pe Nil.
Sudanul este camuflată secret dincolo de valea Isla.
Când am trecut prin piata de cămile, am fost un pic nelinistiti.
Dar am văzut-o pe Gofra.
Cât de des ai sansa să iei parte la o licitatie de cămile ?
S-a dovedit până la urmă a fi o zi grozavă.
M-am bucurat că Gordon a licitat pentru cămila aia.
Nici măcar câinii turbati sau englezii nu ies afară pe arsita asta.
47 de grade Celsius era ceva normal.
Aici în Khartoum, capitala Sudanului, cele două râuri se unesc.
Nilul Alb vine din dreapta, pe sub pod, să se unească cu Nilul Albastru.
A fost minunat să ne adunam iar toată echipa.
Războiul si violenta sunt larg răspândite în Sudan.
Si totusi nu am întâlnit un singur militar extremist.
Aci eram înconjurati din toate părtile de musulmani veseli si buni la inimă
urându-ne un călduros bun venit.
Au fost uimiti cât de departe am călătorit pe Nil în jos.
- Pasquale, cum spui "Bună !" ?
Ne îndreptăm spre vechiul oras Meloi, unul dintre cele mai bine păstrate secrete ale Nilului.
În desertul îndepărtat al Sudanului,
Nilul trece chiar pe lângă un vechi oras părăsit pe care doar câtiva străini l-au vizitat.
Noi suntem printre cei câtiva norocosi.
Nubienii au fost în această regiune a Nilului de peste 1000 de ani.
Acum 2000 de ani, aceste locuri din Marawi au fost înconjurate de păduri.
Dar nubienii au tăiat copacii, permitând furtunilor de nisip să bată
si astfel grăbindu-si pieirea.
Simt pierderea unei mari civilizatii.
Si pierderea pădurii.
... care mentine viata e asa fragilă, că nu le observati.
Se transformă în nisip si praf.
Aici pe... nilului, auzim ecourile unei vechi dinastii
pe jumătate îngropată în nisip si obscuritate.
De ce, dacă faraonii egipteni sunt asa renumiti, nubienii încă mai chinuie în negura istoriei ?
Este cel mai mare mister întâlnit de-a lungul Nilului.
Sudan s-a dovedit a fi plin de surprize.
... locuitorilor si frumusetea obsedantă a acestui regat pierdut, regatul Kush.
La granita Sudanului cu Egiptul, Nilul curge în lacul Nasser.
Căpitanul unei bărci de pescuit ne-a avertizat că nu putem traversa lacul Nasser în sigurantă
cu bărcile noastre mici.
Ca să recuperăm timpul pierdut, Eu si cu Gordon am decis să traversăm singuri lacul, noaptea.
Mare greseală. O imensă furtună a apărut de nicăieri.
Vântul bătea cu 90 km/h, iar apa rece ne înghetase de tot.
Eram la 15km de mal.
Dacă un val mai mare ne aruncă peste bord, n-avea cum să ne mai găsească nimeni.
Si-am fi murit din cauza conditiilor rele.
Pasquale era într-o formă proastă. M-am temut că n-o să supravietuiască.
Suntem toti foarte obositi, foarte obositi
de la vântul soarele si apa care ne-au bătut în fată
sunt foarte obosit si sper să avem o noapte bună. Etapa asta a fost foarte grea.
Asta a cam întrecut limita. Cu sigurantă a cam întrecut limita.
Îmi recidivase malaria; aveam febră, friguri, eram complet epuizat, îmi era rău.
Nu-mi venea deloc să renunt la visul nostru de a străbătea Nilul,
dar nu merita să mori pentru asta.
Dar a doua zi am fost adus la viata de un vis al faraonului.
Si o remarcabilă poveste de supravietuire.
Când Nilul s-a revărsat, străvechile monumente au dispărut sub lacul Nasser.
Dar acesta a supravietuit.
În 1260 î.E.N., faraonul egiptean Ramses Cel Mare a construit acest templu de-a lungul Nilului.
Ca egiptolog, Myriam trăieste intens aceste lucruri.
Acum 40 de ani, noul lac creat de om era să inunde templul.
Ca să-l selveze, muncitorii au decupat cu atentie imensul templu
si l-au mutat, bloc cu bloc pe un teren mai înalt.
Mutarea acestui templu a fost un efort eroic.
Dacă ei au reusit să facă asta, si eu cu Gordon putem termina ce ne-am propus.
Vechii egipteni au studiat stelele.
Si si-au folosit cunostintele pentru a crea primul calendar corect
cu anul de 365 de zile.
Templul a fost perfect aliniat cu soarele.
La o anumită zi, soarele pătrunde adânc în templu, pentru a lumina vlăstarele regale.
Cum au reusit să facă asta, e un mister pentru mine.
Strămosii mei egipteni aveau de a se teme de două lucruri în privinta Nilului:
Prea multă apă, sau prea putină.
Dar nu mai e asa.
Barajul Aswan a pus capăt inundatiilor catastrofale care au ucis odată mii de oameni.
Barajul e controversat, pentru că inundatiile de vară nu mai ajung la terenurile arabile.
Nu mai... săruri din pământ.
Fără inundatiile de vară, nu mai e nevoie de aceste stânci,
Semnele cu care faraonii urmăreau cresterea anuală a Nilului.
Am făcut o călătorie la o mănăstire crestină abandonată.
La doar câtiva km de râu.
Unde Myriam a găsit o legătură neasteptată între religie si Nil.
Preotii ca cei de la mănăstirea asta, au avut întotdeauna legături strânse
cu biserica din Lalibela, din Etiopia.
Când crestinii de aici au fost în pericol de a fi exterminati de majoritatea musulmană
etiopienii au amenintat că blochează Nilul. Iar amenintarea a functionat.
Asa a supravietuit crestinismul aici atât de mult timp.
Myriam ne-a spus cum faraonii s-au simtit binecuvântati de natură si de Dumnezeu.
Nilul a fost ruta de comert perfectă.
Vântul purta navele de comert în sus pe râu iar curgerea râului le aducea înapoi.
Asta a transformat Nilul într-un râu de aur.
După mai mult de trei luni pe râu, operatiunile au devenit rutină.
Am oprit, am descărcat bărcile, am făcut de mâncare,
am ridicat corturile, am mâncat, am făcut dus, am dormit, ne-am trezit, am încărcat bărcile,
În fiecare zi, zi după zi, zi după zi...
Prima dată am văzut Luxorul când eram băiat, dar după vizitarea sursei Nilului,
Totul îmi pare acum diferit.
De 3000 de ani, Egiptul a fost condus de faraoni ca Ramses cel Mare
si femeia faraon Hatshepsut.
Nilul i-a transformat pe toti în zei pe pământ.
Nu-i de mirare că au venerat râul.
Erau 46 de grade afară când Myriam ne-a dus la valea Reginelor,
unde am vizitat mormântul reginei Neferteri, nevasta favorită a regelui Ramses.
La mormântul faraonului Thutmose al treilea le-am spus prietenilor mei cum Nilul
a fost văzut că o cale de trecere în deopotrivă viată si moarte.
Si pentru mine a fost mai mult decât o excursie pe râu.
A fost ca o călătorie interioară. M-a schimbat.
Ajungerea la Cairo a fost o piatră de hotar.
După luni de zile de dune de nisip si noroi orasul mă orbeste că într-un fabulos miraj.
Cu Nilul ca putere de bază, faraonii au condus 3000 de ani.
Dinastiile lor au apus de mult. Dar puterea măreată a râului a rămas.
Cred că am câstigat ceva pe plan spiritual în excursia asta.
Participând la expeditia asta cu Pasquale mi-a arătat că orice e posibil dacă vrei.
După patru lungi si epuizante luni si 4500km, am ajuns în sfârsit la Mediterană.
Nu-mi vine să cred că suntem primii oameni din istorie
Cum am atins valul si apa sărată,
am fost cuprins de exaltare, mândrie si o bucurie coplesitoare.
Râul uneste oamenii.
Colierul de la fetita crestină din Etiopia mi-a adus prieteni noi pe tot parcursul Nilului.
Pentru mine cel mai mult au însemnat întâlnirile simple, de zi cu zi
cu oamenii de-a lungul râului.
Gordon si cu mine am avut parte de momente dificile în drumul nostru
dar a sărit de fiecare dată să mă ajute când am avut nevoie
si mi-a salvat viata nu numai o dată.
Toti avem acum un respect nemărginit pentru acest râu.
Toti am realizat asta când am păsit pe plajele din Alexandria,
destinatia noastră finală.
Sunt asa de mândru că am luat parte la această expeditie.
M-am dus imediat să-mi vizitez bunicul.
Fiind fermier, el pretuieste apa sfântă pe care i-am adus-o de la sursă.
O fetită musulmană din Alexandria a primit colierul, cu nrorc.
Oameni din multe culturi împart râul multi dintre ei în conflict
dar mai multi dintre ei în armonie.
Prietenii nostri din Etiopia, Sudan si Egipt au religii diferite.
Dar toti îsi trag seva spirituală din râu.
Nilul a adus atâta putere binevenită, că multi au încercat să pună stăpânire pe ea.
Dar răul i-a învins chiar si pe cei mai puternici faraoni
pentru că e mai puternic decât noi toti.
Apele Nilului aduc viata, si hrănesc pământul.
TRADUCEREA : CHELARU MARIUS COPYRIGHT 2006
Adaptarea Bubuloimare